Микеланджело Буонароти
О, нощ, о, време сладостно и черно…

Превод от италиански: Драгомир Петров, 1970

chitanka.info

О, нощ, о, време сладостно и черно…[0]

О, нощ, о, време сладостно и черно! —

към мирен свършек всеки труд напира;

прозрелият те хвали и разбира,

покоят ти мъдрецът тачи верно.

Отсичаш всяко щение химерно

и сянка влажна мирно го прибира;

чак в най-високата страна се спира

заспалият. Аз вярвам ти безмерно.

Ти сянка на смъртта си, В теб залязва

и низостта сърдечна, и позора,

ти сетен гнет и сетен лек си тука.

Плътта ни се възражда в твойта пазва,

смиряваш всеки стон и преумора,

достойният цериш от гняв и скука.

[0] Този сонет е между най-хубавото в поезията на Микеланджело. Той лежи вече в една напълно негова образна сфера и може да бъде разглеждан като поетична транскрипция на прочутите скулптурни образи на Нощта в гробницата на Медичите. Впрочем темата на „Нощта“ е твърде любима на поета. Тя го вълнува дълбоко и той вижда в нея образа на своята и човешката съдба, на смъртта, която поглъща всяка човешка суета. Затова оттук нататък, повече или по-малко разгърнат, ще срещаме този мотив заедно с темата за огъня в най-дълбоките му и вълнуващи стихотворения. — Б.пр. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.